Валери Иванов
Слепота

chitanka.info

Нощта пак спуска своя мрачен креп,

макар звезди да греят по небето.

Обичах теб и само теб,

но сляпо е понякога сърцето.

Ти сляпа бе за любовта ми чиста.

Аз сляп съм бил за твоите лъжи.

В усмивката ми светеха мъниста,

но креех в своите очи.

А бях готов да съм ти предан сляпо,

да съм до теб и в болка, и в тревога…

Това е нашето последно лято.

Не искам повече. Не мога.

Сълзите ми ще те прогонят надалече.

Сърцето ми ще те изтръгне от съня.

Изстинахме си до полуда вече.

Обезлюби ни тази слепота.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.